השמש מפציעה ליום חדש
עם זאת, מעט מאיתנו מבינים את החוב שאנו חייבים
לאלה שאחראים לכך
לאלה שחיים בקרבנו
אנונימיים, נראים רגילים
אשר הגורל הביא אותם ביחד לתקן, לרפא
להציל אותנו מעצמנו.
אם האבולוציה יכולה לעשות זאת אפילו עבור היצורים הקטנים ביותר,
אז למה לא עבור בני האדם האלה?
אם מישהו כאן... יגלה עליי, מה יקרה?
מתי הם יפסיקו?
אני לא יודע
היא צעצוע חדש ומבריק
והיא שלי
והם עדיין בחוץ, בקרבנו
בצללים, באור.
אנחנו חולפים על פניהם ברחוב מבלי להעיף מבט,
לעולם לא חושדים לעולם לא יודעים
האם הם יודעים?
שהם קשורים זה לזה ע"י מטרה משותפת,
מציאות מבריקה, להיות יוצאים מן הכלל?
טלפורטציה, חידוש רקמות
אלה אינן יותר סתם תיאוריות.
אני ראיתי אותם במו עיני.
וכאשר הגורל מאלץ אותם...
שמי הירו נקאמורה. אני מהעתיד.
איך הם מסתתרים ממנו?
- את עלולה להרגיש מבודדת כאן,
אבל זה כלוב הרבה יותר חופשי מהכלוב בו הם רצו לשים אותך.
כמה זמן הם יכולים להתחבא בצללים?
לפני שהגורל או האנושיות הפגומה שלהם
תגרור אותם אל האור פעם נוספת?
ואיך הם ידעו מה צופן להם העתיד
כשהוא יגיע בסופו של דבר?
ולא רק האנשים המיוחדים האלה חיים בקרבנו,
הם נושאים קללה.
וירוס שלוקח מהם את הכוחות
ומוביל בסופו של דבר למוות.
בחודשים האחרונים,
גיליתי מה שאני מאמין שהוא מגפה.
מגפה שמכוונת רק לאנשים המיוחדים האלה.
זוהי מחלה שמאיימת להשמיד את כולם.
ובכך,
למנוע מהזן שלנו את התפתחותו האבולוציונית.
ללא ההתפתחות הזאת,
האתגרים של העולם המודרני:
התחממות גלובלית, טרור,
נראית כמו משהו שלא ניתן להתגבר עליו בעצמנו.
גורל האנושות כולה תלוי באיזון הזה.
ועם מימון מתאים ומחקר,
נוכל לעצור את התקדמות המחלה הזאת.
אני מאיץ בכל אחד ואחד מכם
להלחם למען המטרה הזאת, להפיץ את השמועה,
ולהיאבק באלה שרוצים למנוע מהעולם לגלות את האמת.
תודה לכולכם שבאתם.
הרצאה מעוררת השראה, דוקטור סורש
תהיתי אם אוכל לקבל ממך
חתימה.
אבא שלך היה כל כך גאה.
כך גם אחותך.
מי אתה לעזאזל ולמה אתה עוקב אחרי?
זה לא נחוץ. אני כלום.
מה, אתה חושב שלא מזהה אותך?
-היית בשלוש מההרצאות שלי. -נכון.
ה"חברה" שלך אותך לעקוב אחרי?
זה העניין?
לפני שנה, הייתי בורח, אבל לא עוד!
זה טוב, בגלל שאם הייתי בורח,
לא הייתי יכול להציע לך עבודה.
הלכתי כבר בדרך הזו.
היא לא נגמרת טוב.
לאן תלך, דוקטור סורש?
אף אחד אפילו לא מאמין שהם קיימים.
מצאתי את הספר של אבא שלך במדור הפארה-פסיכולוגיה.
בדיוק בין היפנוזה וחטיפה ע"י חייזרים.
הם לא לוקחים אותך ברצינות.
הם כולם חושבים שאתה משוגע.
אבל אני לא.
אז אם אתה מעוניין להציל את העולם,
המעט שאתה יכול לעשות זה לתת לי להזמין אותך למשקה.
האם כולם הלכו?
בינתיים...
אנחנו חייבים להמשיך.
אנחנו רצים כבר 800 מייל.
אני לא יכולה לרוץ יותר.
אין לנו ברירה.
מה יקרה אם לא נצליח?
אם ניתפס, אנשים עלולים למות.
הם ימותו אם לא נרוץ.
עד יום שלישי אנחנו ניהיה בארצות הברית.
שם, נוכל למצוא את התשובות שאנחנו צריכים.
חוץ מזה, הבטחתי לאמא שאני לא אתן לך להאט
"מבוקשים עבור רצח"
כל המקצועות שרציתי התמלאו בסמסטר שעבר.
בואי. זה היום הראשון שלך.
את צריכה להתרגש כמוני.
טוב, לך זה קל להגיד.
אתה לא הולך לתוך מים שורצים בכרישים
כמו בכיתה י"א
אין לי אפילו חבר אחד. אני פיתיון לכרישים.
את תיהי בסדר גמור.
הם לא נראים שונים מהילדים בטקסס.
טוב, חוץ ממנה.
אולי הם קצת יותר...
מתוחכמים כאן,
אבל את תתאימי בדיוק.
אם אתה אומר.
רק תזכרי על מה דיברנו.
-אני יודעת. - אני קלייר בטלר.
אני לא אמעד.
זה לא רק השם.
זה הכל.
תאמיני לי. ה"חברה" הם עדיין שם בחוץ
והם ימצאו אותנו אלא אם כן נפעל ללא דופי
עם התוכנית שלנו.
מעכשיו...
את חייבת להיות לגמרי לא יוצאת דופן.
כן. לא להתבלט בשום צורה.
בדיוק. אל תרימי את היד בכיתה.
ואל תחשבי אפילו על לנסות להתקבל לנבחרת המעודדות.
בחייך, אבא. כל זה מאחורי.
רק תתמזגי. תיהי רגילה, טוב?
אין בעיה.
אתה יודע, אולי כדאי לנו להתחיל בזה
שאתה לא תסיע אותי לבית הספר.
זה קצת מושך תשומת לב.
אאוצ'.
ואתה יודע...
אתה לא חושב שהיה קל יותר לכולנו...
אם היתה לי מכונית משלי?
אני ואמא עמדנו להפתיע אותך
ליום הולדת בחודש הבא.
אבל...
אני לא מאמינה. ה-רוג?
תודה, אבא! היא שלך.
אתה האבא הכי טוב בעולם.
אני יודע. אני יודע.
קלייר.
זה פשוט...
אני לא יכול שלא לחשוב על כל הפעמים
שאמרתי לך להתראות ביום הראשון ללימודים.
אני כל כך מצטער על כל מה שגרמתי לך לעבור.
אני מקווה שאת יודעת כמה אני אוהב אותך.
סליחה.
לא שוב!
מוכנים!
העבר הוא לא מקום בטוח כל כך.
לא כל כך בטוח גם עבורך.
אלוהים!
אתה טאקזו קנסיי!
אני חייב להציל אותך!
אני מבקש עוד פעם אחת.
צא החוצה עם הידיים למעלה.
תראה, אני יודע שזה חרא,
משטרת ניו יורק מופיעה בבית שלך ככה.
אני מבין את זה.
אבל זה מה שקורה שאתה לוקח מישהו כבן ערובה.
אני רק צריך לוודא
שכולם יוצאים בריאים ושלמים, בסדר?
שניכם, ידיים למעלה.
-לא, אני בן הערובה! תירה בה. - לא, אני בת הערובה!
- תירה בה - תירה בו, אני בת הערובה
- אני בן הערובה! תירה בה!
- אני בת הערובה! לא, תירה בו!
- תירה בו - תירה בה
- תירה בה! תירה בה!
אחי, זאת היא. תירה בה.
תירה בה. תירה בה! תירה בה!
איך ידעת?
טוב, חבר'ה. עבודה טובה.
בואו ננקה את המקום הזה.
כל האקדחים לנשקייה.
איך ידעת במי לירות?
אני לא יודע. טון הדיבור. קשר עין.
בן הערובה הסתכל לי בעיניים.
השניה רק חיפשה את היציאה.
ובכן, רוב האנשים פשוט מבחינים באקדח מתחת לחולצה של האיש הרע.
כן. נכון, זה גם. כמובן.
אתה יודע, בחורים שירו בהם כמו שקרה לך,
הם לוקחים את הפיצויים
וסוגרים את היום.
אני הייתי, רציתי להיות שוטר כל החיים שלי.
ארבעה כדורים בחזה לא ישנו את זה.
ובכן, היינו אמורים לגרור את זה,
לתת לך להזיע.
אבל הגעתי למסקנה שאין טעם לכך.
תוריד את זה.
הגעתי למסקנה שעדיף שיהיה לך אחד אמיתי.
-את עומד לקחת אותו? - כן.
כן. תודה.
וואו. תודה רבה.
תדליקו את המצתים שלכם, רבותי,
ותיזהרו.
יש לך משאלת מוות?
אה, אתה מדבר על זה?
רק בדקתי כמה זה חם.
אני די בטוח שזה חם.
זה נקרה "להבה".
כן. אני רק צחקתי.
כמו שעשית היום בבוקר
שנעמדת לפני המכונית שלי?
זה בסדר. זה עשה את הבוקר שלי מעניין.
אני ווסט.
קלייר.
את חדשה, נכון?
כן.
אז מה את?
למה אתה מתכוון בדיוק?
אני מתכוון אם את אחת מהם...
או אחת מהאחרים?
אני לא בטוחה שאני יודעת לאן אתה חותר.
תני לי לפשט את זה בשבילך.
את רובוט או חייזר?
בגלל שכל האנשים בעולם הם אחד מהשניים.
הרובוטים עושים מה שאומרים להם. נשארים עם העדר.
חייזרים, מצד שני, עושים מה שבא להם.
אני לא יודעת.
אני חייבת לבחור?
רוב האנשים בוחרים.
אז מה אתה?
טוב, כולם.
במאבק ההישרדות,
זה הכי מתאים
לנצח על חשבון
המתחרים שלהם.
עכשיו, מי אמר את זה?
קדימה, רבותי.
מסעו של הביגל.
אבולוציה.
מישהו?
צ'ארלס דארווין.
זה צ'ארלס דארווין.
זה קל.
כמה?
עשרת אלפים למפירות...
ואני אקח אתכם עד סונורה.
זה שש מאות מייל מהגבול עם ארה"ב.
טוב.
אתם נשואים?
היא אחותי.
אפילו יותר טוב.
בחלומות שלך.
סעי איתי או שאתם לא נוסעים בכלל.
היא נשארת איתי.
אנחנו ניסע מאחורה.
אתה מאחר.
לא, אני מאמין שאני בדיוק בזמן.
אני מאמינה שהשעון שלך מאחר.
-תנחש מה? -מה?
מקס גרוסמן ניסה לנשק אותי היום?
-מה? - מר פרקמן?
-כן. - אני יכולה לדבר איתך רגע?
- כמובן. - את יכולה לתת לנו רגע?
בטח.
הכל בסדר?
כן, אני רק קצת מודאגת זה הכל.
מולי נרדמת הרבה בכיתה בשבוע האחרון.
וכששאלתי אותה על זה,
היא אמרה שיש לה סיוטים.
יש לה דימיון מפותח.
והבנתי שאין שום דבר
אני יכול לעשות בקשר אליהם,
אז אני מנסה לגרום לה להרגיש
כמה שיותר בטוחה.
בקשר לזה, אני יודעת שזה לא בדיוק העניין שלי
אבל המצב שלך הוא לא יציב במיוחד.
המצב שלי?
הפציעות שלך. הגירושים שלך.
תראי, הגירושים שלי הם העסק שלי בלבד.
וכל מה שאת צריכה לדעת הוא שמולי מקבלת אהבה
ודאגה ושהיא מסתדרת מצויין
היא נאבקת מר פרקמן.
למה? כי יש לה כמה סיוטים?
בגלל אלה
היא החלה לצייר אותם לפני שבוע בערך.
כל יום הם נהיים גרועים יותר.
אלוהים.
ואני חייבת לשאול אותך,
מה זה?
זה בכל תמונה.
סליחה.
אדוני, בלי לפגוע בך או בהירו...
עברו כמעט ארבעה חודשים...
ועדיין אין סימן ממנו.
אולי הוא לא חוזר.
קרוב לשלושים שנה...
הבן שלי היה אכזבה בשבילי.
אדם חולם שלא השיג כלום.
רק כשהירו התחיל את המסע שלו... ראיתי את הכוח, האומץ והחוכמה שלו.
ישנה מורשת...
שאני אמור להעביר לו.
לא... אני אחכה עד שהירו יחזור.
אני אדם סבלני.
זה לא יכול להיות.
מאיפה הבאת את העיתון?
מהמשרד שלך.
אדוני, מה זה?
מה זה אומר?
אני אמות בתוך 24 שעות.
מה את עושה כאן, אמא?
זה הזמן להמשיך הלאה, נת'ן, הוא מת.
את לא יודעת את זה.
תעזבי את הדברים שלו במנוחה.
הוא ירצה אותם כשהוא יחזור.
אתה שיכור.
תודה לאל שאבא שלך לא נמצא כאן לראות אותך
או אותך, באותו עניין.
אתה הרגת את אח שלך.
גרמת להיידי להתרחק ממך. גרמת לילדים שלך להתרחק ממך.
אם היית פועל לפי התוכנית שלנו
אם היית עושה מה שהיית אמור לעשות,
הוא היה בחיים עכשיו.
לחשוב שכמעט הקשבתי לך.
את רעה, אמא.
צאי החוצה.
עשיתי את זה!
מה קרה?
איך הגענו הנה?
אני הבאתי אותך הנה.
הם עמדו לחורר אותך.
לא שווה למות בשביל 50 ריו.
אתה יכול להגיד לטאקזו קנסיי.
אבל אם אתה לא טאקזו קנסיי...
אז מי כן...
מה עשית?
גרמת לו לברוח!
למה גרמת להם להתפזר?
אם הייתי יורה חץ דרך הלב של המנהיג.
הייתי הופך לאיש עשיר.
טאקזו קנסיי.
מה אתה?
סוג של נזיר?
ואתה מרכיב משקפיים כמו של רופא.
אני לא נזיר.
אני המעריץ הכי גדול שלך.
אני יודע את כל הסיפורים עליך.
אני גנבתי את החרב שלך!
אתה קנסיי הגיבור?
השם שלי הוא קנסיי.
אבל אף אחד לא קרא לי גיבור לפני זה.
אתה יכול לסלוח לי?
אתה איחרת.
זה היום הראשון של הבת שלי בבית הספר.
הייתי צריך לוודא שהיא בסדר.
וזאת הבעיה שלי?
המשלוח של הטונר הגיע אתמול בלילה.
אני יודע. הייתי שם.
ומתי בדיוק הם יותקנו?
כי אני לא רואה אף אחד אחר עושה את זה.
אני אעשה את זה הבוקר.
ואם לא הייתי כאן עוקב אחרי כל צעד שלך?
אתה יודע, אתה נמצא פה כבר כמה חודשים, בטלר.
אני חושב שזה הזמן שאני אראה קצת מחוייבות.
למצויינות ממך.
כשאני הייתי עוזר מנהל.
היינו ערוכים ומוכנים לפני שהלקוח הראשון
נכנס בדלת.
ככה קיבלתי את זה.
עסקי הנייר הם כלב אוכל כלב.
אתה הולך לחיות את זה ולנשום את זה.
את חייב לרצות את זה. אתה רוצה את זה, בטלר?
אתה רוצה?
כן, אדוני.
כן.
ובכן, אנחנו נראה.
החברה הוקמה לפני שלושים שנה.
עם קבוצה של יחידים שחשבו בצורה דומה
גברים ונשים רגילים שהיו להם
כוחות יוצאים מהרגיל.
הם רצו לעזור לבני מינם.
למצוא ולהגן עליהם.
מצאנו אנשים,
ווידאנו שהם לא נהיים מסוכנים.
עכשיו לפעמים, זה אומר לודא שהם מבינים
בדיוק מה שהם יכולים.
וללמד אותם להשתמש ביכולות שלהם
למען האנושות.
ולפעמים זה אומר לחסל אותם.
מי אתה שתשפוט מי חי ומי מת?
אם אני לא טועה,
אתה בעצמך ניסית לירות כדור בראש
של אדם בשם סיילר.
-הוא היה מפלצת. -כן.
ואתה היית מוכן להרוג אותו לטובת הכלל.
אתה פעלת מתוך מוסר להגן על הזן שלך.
זה לא משנה בצורה זו או אחרת לגבי סיילר.
הוא כבר לא איום. הוא מת.
ועכשיו יש לך את מולי.
אתה ומאט פרקמן מגנים עליה.
ואנחנו לא מפריעים לסידור הזה.
יש לנו משאבים
להציע לך, דוקטור סורש.
המגיפה.
דיברת על המחלה.
שהרגה את אחותך, שאנטי.
הוירוס. כן.
יש לנו את הכסף שאתה צריך למחקר שלך.
עכשיו, אתה יכול לדמיין מה יקרה
אם הוירוס הזה יעבור מוטציה ויעבור
לאוכלוסיה הכללית?
תראה, המחקר עליו אתה מדבר
הוא מאד יקר.
תסמוך עלי. זאת לא בעיה.
בוא נגיד שיש לנו פורט נוקס משלנו.
אז אתה בפנים?
-תודה. - על לא דבר.
ארוחת ערב!
אני לא אמורה לאכול ירקות
מדי פעם?
בגלל זה הבאתי לך פיצה עם ירקות, חכמלוגית.
ובנוסף הבאתי את הקינוח האהוב עלייך.
אתה רק מנסה לשחד אותי כי אתה אף פעם לא מבשל.
אני מתגעגעת למוהינדר. הוא מבשל.
היי, אני יכול לבשל.
פשוט חשבתי למה לא להזמין פיצה?
שיהיה לנו זמן לדבר.
לדבר על מה?
זה? האם זה אומר שעברת את המבחנים להיות בלש?
בלי בעיה בכלל. למה? את גאה בי?
זה תלוי. רימית?
למה את שואלת את זה?
קראת את התשובות ממוחות של אנשים,
זה לא פייר.
לא, זה הכישרון הטבעי שלי.
לא היית אומרת ששחקן בייסבול מרמה
בגלל שהוא אתלט, נכון?
זה לא אותו דבר ואתה יודע את זה.
לא.
את יודעת מה, אני רוצה לדבר איתך
על הציורים שעשית בבית הספר.
אתה משנה את הנושא.
גברת גרבר מודאגת וגם אני.
אתה לא רוצה לדבר על המבחנים שלך,
אני לא רוצה לדבר על החלומות שלי.
מולי.
אני רוצה לעזור לך. אני לא רוצה שתיהי
אמרתי שאני לא רוצה לדבר על זה!
אני יכולה לסיים את ארוחת הערב בחדר שלי?
בטח. לכי על זה.
האיש הזה הבין את הכל.
אם הוא יודע מה הגורם, חייבת להיות תרופה.
כן זה פשוט. אלוהים לא היה עושה לי את זה...
מאיה. זו לא אשמתך.
את חייבת להאמין לזה.
אתה ממשיך להגיד את זה...
אבל המילים שלך לא עושות את זה קל יותר. אלחנדרו.
במיוחד שאני יודעת מה יכול לקרות.
שום דבר לא יקרה.
לא שאני איתך. אני לא אתן לזה לקרות.
למה עצרנו?
אתם שניכם.
בואו איתי.
פשוט תישארי פה.
מה הבעיה?
ההסכם הכספי שלנו...
אמרתי עשרת אלפים למפירות?
התכוונתי להגיד עשרת אלפים למפירות לכל אחד
אני זוכר שזה היה לשנינו ביחד.
סליחה.
עשיתי טעות.
מה שהתכוונתי היה...
שאתה נוסע מאחורה...
ואחותך נוסעת איתי מקדימה.
אמרתי לך שהיא נשארת איתי.
וזהו...
זאת העיסקה, קח את זה או שתעזוב את זה.
בן זונה.
לא! אתה לא מבין... למען השם!
אתה עושה טעות!
אלחנדרו!
מאיה!
קלייר!
מהלך יפה, בלרינה.
איך הטעם של הריצפה?
את בסדר?
אל תקשיבי להן.
אני הולכת למצוא את הכדור נוצה.
תודה. אין בעיה.
רובוט.
אז אני רובוט עכשיו, הא?
לפי מה שאני יודע.
טוב. כדור, בבקשה.
אתה אפילו לא מכיר אותי.
היה לך את התשובה היום.
בכיתה, אבל לא אמרת אותה.
את לא רוצה שאנשים ידעו שאת חכמה.
כבר הבנת אותי לגמרי, הא?
אני יודע לזהות רובוט כשאני רואה אותו.
קדימה, מרת'ה.
זה רק היפוך לאחור מהמגדל.
ואת יודעת שהבנות יתפסו אותך.
תניחו לה, בסדר?
אוקיי, אחד - אני לא מכירה אותך.
ושתיים- כראש נבחרת המעודדות,
יש לי זכות מלאה לגייס כשרונות חדשים
איפה שאני מזהה אותם.
אני חושבת שלמרת'ה כאן יש מה שנדרש
להיות מעודדת.
אז את יכולה לעשות היפוך לאחור מהמגדל?
מה הסיפור?
אם זה כל כך קל, למה שלא תנסי את?
למעשה, אם את יכולה לעשות היפוך לאחור מהמגדל,
אנחנו נעזוב את מרת'ה.
טוב. אני אעשה את זה.
זה הולך להיות טוב.
אנחנו מחכות.
את צודקת. אני לא מסוגלת לעשות את זה.
איזו הפתעה.
הצילו! הצילו!
תעזור לי!
אל תפגע בי. אל תפגע בי. לא!
לאאאא!
לא!
אני יכול לראות אותך.
זה בסדר. זה בסדר.
זה היה רק חלום.
-זה היה רק חלום. -אלוהים, הוא יכול לראות אותי.
את ראית אותו? הא?
ראית איך הוא נראה?
טוב, תגידי לי איפה הוא
ואני אטפל בו.
לא. הוא מסוכן מדי.
ואם אני אגיד לך איפה הוא,
הוא יהרוג גם אותך.
לא, לא, לא, לא. אף אחד לא הורג אף אחד.
אני מבטיח.
אני כאן.
אל תלך, בבקשה.
למה את עדיין כאן?
אתה עדיין בהפסקה שלך.
כן, עדיין.
היית אמור לחזור לעבוד לפני חמש דקות.
יש שם תור של אנשים בחוץ.
אני רק מסיים את הקפה שלי.
אה, לא, אתה סיימת.
צא החוצה.
רק עוד כמה לגימות, זה הכל.
תסתכל עלי כשאני מדבר איתך.
אתה שומע אותי?
אה! אני שומע אותך טוב.
עכשיו תקשיב אתה לי.
נמאס לי לאכול ממך חרא.
מעכשיו והלאה, אני אעבוד איך ומתי שמתחשק לי.
אני אקח הפסקות מתי שאני רוצה.
ואתה לא תגיד לי מילה.
יותר אף פעם.
-אתה מבין? -כן.
סגור על זה?
כן. כן.
אני לא מבין
טאקזו קנסיי, הסמוראי האגדי...
אבא שלי קרא לי סיפורים של...
הוא גאיג'ין?
אני צריך להשתין.
אתה בטוח שאתה טאקזו קנסיי?
שם טוב, אה? קנסיי... אומר "קדוש עם חרב".
אנשים חושבים פעמיים לפני שהם נאבקים עם זה.
חשבתי על זה כשהגעתי לכאן מאנגליה.
אתה אנגלי?
איזה הפתעה.
אתה יודע, שיש מעט מאד מקומיים כאן
שאיתם אני יכול לדבר בפשטות.
תודה לאל שאתה פה, בחור צעיר.
-איכס - מצטער. מצטער.
אז הגעתי לכאן על אחת מספינות הסחר
שהקיסר שלכם נתן לה לעבור.
הספינה עזבה מלאה בתה,
ואני נשארתי כדי לנסות להתעשר.
אתה צריך לראות כמה כסף קיבלתי
כדי להדוף את השודדים הללו.
קנסיי טאקזו לא נלחם עבור כסף
הוא נלחם בשביל כבוד.
באמת? ובכן, כל עוד זה כבוד שאפשר לבזבז.
זה גורל לא רע.
אני מתכוון, אני מוצא בריון חזק,
שם אותו על סוס, שם אותו בשדה,
ואומר לו לצעוק
על כך שהוא קנסיי המפחיד והמנוסה.
ואז אני מתמקם על ענף של עץ.
ומתחיל להוריד את השומרים השחורים אחד אחרי השני.
זה נקרא להלחם מלוכלך!
זה להלחם בחוכמה, אדוני.
מה? אני נותן לו שכר הוגן.
אם הוא חי.
לא. זה לא יכול להיות.
לא.
אני בא מהעתיד. בעוד שנים רבות מעכשיו.
המעשים האציליים שלך הופכים לחלק מההיסטוריה שלנו.
-העתיד? - כן.
- זה בדיחה טובה. - לא, זאת האמת.
אני יודע מה קורה לך.
בתור ילד קראתי את הספר המסעות של טאקזו קנסיי.
איך הרגת את הדוב השחור מסקשיטה.
האהבה שלך לבת של חרש החרבות,
איך הבסת את השליט עם הזקן הלבן,
והצלת את הכפר אוטסו.
אוטסו? אתה מריח עשן?
איזה כפר זה?
זה אוטסו.
אדוני, אתה יכול להגיד לי במה מדובר?
אני עומד למות.
-ההודעה ברורה. - ממי ההודעה?
אני לא יודע.
יכול להיות כל אחד מהם.
הם?
הם כולם...
מאוד חזקים.
אתה היית חבר נאמן ומבטיח.
אני רוצה שתעזוב.
זה לא בטוח כאן איתי.
אני לא יכול.
אני לא יכול לנטוש אותך עכשיו.
אני אשאר ועזור לך להלחם למען הירו.
בסדר גמור...
אם אנחנו הולכים להלחם, אני אצטרך חרב.
אתה יכול למצוא לי אחת?
אני אחזור בהקדם האפשרי.
תן לי לראות את זה.
אני לא לוקח איומים במוות בקלות.
מישהו עושה לנו תרגיל.
האם הם באמת?
צ'ארלס דבו, לינדרמן,
בעלך. כולם
מתים.
עכשיו נשארו תשעה.
אז את חושבת שאחד מאיתנו שלח את זה?
כן.
בגלל הכאב שאנחנו גורמים.
האנשים שהרגנו.
אין סוף לסבל שלנו.
אני חיפשתי גאולה.
ע"י כך שעזרתי להירו למלא את הייעוד שלו
להציל את העולם.
איך את עזרת לבן שלך?
אנג'לה.
אני עוזב ליפן הלילה.
אני מציע לך להיעלם גם כן.
מה קרה כאן?
שודדים. הם לקחו הכל.
אין אלוהים שיגן עלינו?
אוי לא. אני הרסתי את ההיסטוריה.
כפרים נשרפים. הדברים האלה קורים.
אבל לא ככה!
העתיד אולי לא קיים כמו שאני מכיר אותו.
אין עתיד. אין מכוניות. אין את אנדו.
אין אותי.
סקוטי גדול.
אסור לך לפחד מהכל, ידידי הקטן והמוזר.
הנה, תשתה קצת סאקי. זה יבהיר לך את היום.
לא, תשכח סאקי! אתה אמור להיות גיבור.
להיות גיבור לעולם לא מילא לאף אחד שק
עם מלח וזעפרן.
זה בזבוז זמן, הא?
בסיפורים, מעניקים לך
יותר זהב מהקיסר עצמו.
ואתה לוקח את הבת של חרש החרבות.
האישה הכי יפה בכל יפן כנסיכה שלך.
נתנו לך כל מה שהיה לנו כדי שתגן עלינו.
עכשיו הבתים שלנו שרופים.
השודדים לקחו את אבא שלי כבן ערובה.
ואתה יושב כאן ושותה?
לא צריך שהיום של כולם יהרס.
אתה נשבעת לעמוד מולם לקרב.
עשיתי את זה, יאקו.
אבל האיש הזה נכנס באמצע.
- החרב שלי! - החרב שלי!
זאת החרב של אבא שלי.
הוא חישל אותה.
הוא נתן לך אותה כתשלום תמורת הגנה.
היא הבת של חרש החרבות?
ואני לא חושב שהיא רוצה להיות הנסיכה שלי.
חכי!
הבת של חרש החרבות!
לאן את הולכת?
מישהו חייב להציל את אבא שלי.
אם קנסיי לא יעשה זאת...
אז אני כן!
חכה! אל תלך!
- לא? - לא.
אתה חייב להציל את חרש החרבות.
ולגרום לבת שלו להתאהב בך.
אתה חייב להפוך לגיבור היפני האגדי
שאתה נועדת להיות.
אתה חייב להילחם בדוב השחור.
אתה חייב להילחם באחד עשר...
הדבר היחיד שאני חייב לעשות זה למצוא לעצמי משקה.
קדימה.
זה הולך להיות קשה.
86 ימים של זריחה.
פשוט אי אפשר להיאבק בזה.
נכון, לייל?
אני לא יודע. אני מניח.
אז, קלייר,
ללייל סיפר שהיום הראשון שלו בבית הספר
היה ללא אירועים.
מה איתך?
קרה משהו מיוחד?
לא.
לא, כלום.
הסתובבתי מבלי שיבחינו בי.
זה היה כאילו אני כלל לא שם.
זה טוב, מתוקה.
ומה איתך, יקירי?
אני?
משהו מעניין קרה היום
בממלכת הצילום?
אה, עשיתי לוח שנה של שני סבים.
וחבר לעבודה הביא דונאטס.
זה נהדר.
אני רק חושבת שזה מדהים איך כולנו הסתגלנו
לחיים החדשים שלנו כאן.
זה מעורר השראה, באמת.
היינו משפחת בנט וקיבלנו לימונים ומה עשינו מזה?
אה, לימונדה?
בדיוק.
אני מחזק את דבריה.
כולם פורחים באמת, כולם חוץ ממר מאגלס.
אף אחד לא יודע שזכית
בשתי אליפויות איזוריות,
חמש תחרויות של כל הזנים.
מסכן שלי.
אני מתכוונת, איך אתה חוזר לחווה
אחרי שראית את פריז השמחה?
תודה לך.
בטח מהעבודה.
תסלחו לי.
ובכן?
הם סוף סוף אכלו את הפיתיון.
הם תפסו אותי בקהיר.
אני בפנים.
טוב.
הכל מסתדר.
פשוט...
פשוט תיזהר.
תשמור על הגב שלך.
ואני אמוטט את כל החברה הזאת.
לא.
מאיה.
מה עשיתי... מה עשיתי?
לא רציתי לעשות את זה.
אני יודע שלא רצית.
אלוהים...
אלוהים. מה עשיתי?
מאיה...
אנחנו חייבים לזוז.
אנחנו חייבים להגיע לארה"ב.
לניו יורק.
הדוקטור הזה הוא היחיד שיכול לעזור לך.
בואי...
מאיה. תקשיבי לי.
תני לי את ידך. בואי נלך.
והאחרים?
אנחנו נלך למקום בטוח...
ושם נקבור אותם. בואי נלך. בואי נלך.
למה את מתקשרת אלי?
אני לא יודעת. אני לא בטוחה.
טוב, אל תעשי את זה שוב.
- אני צריך ללכת. - לא, חכה.
תקשיב, אני יודעת למה אתה עושה את זה.
אני מבינה. אני מתגעגעת אליו גם.
אני פשוט... אני צריכה מישהו לדבר איתו.
אני לא יודעת אם אני יכולה לעשות את זה יותר.
לעשות מה?
לא להיות מי שאני באמת.
ואני יודעת שאני לא יכולה להיות מי שהם רוצים שאהיה.
ואני מרגישה כאילו אני עומדת להתפוצץ.
תראי, אני יודע שאת מחפשת תשובות.
כולנו מחפשים.
אבל תאמיני לי אני לא הבנאדם...
שיתן לך אותם.
אני מצטער.
אנדו.
מכולם, אף פעם לא ציפיתי שזה יהיה אתה.
אדוני.. יש לי את זה.
היי! קייטו!
אדוני!
מה אתה מנסה לעשות? להרוג את המסכן?
סליחה.
תגרור אותו למקום בו הוא ישאר יבש.
ותוודא שהוא נושם, למען השם.
אתה צודק, בוס.
אנחנו מחפשים את 9-1-0-9.
המספרים הם פה בצד.
זה אומר להיות השורה האחרונה מאחורה.
היי בוס! לכאן!
היי. הגעתי למסקנה שאני אשמור את התיק לעצמי.
מה אתה תעשה אם שנים עשר אייפודים?
- אתה בקושי יכול להשתמש במחשב. - מה אתה יודע?
מה לעזאזל?
אולי קיבלנו את המספר הלא נכון.
לא, המספר נכון. אולי משהו אחר לא בסדר.
מה זה?
מה לעזאזל אתה עושה כאן?
איפה האייפודים?
שמעת את האיש. איך הגעת לכאן?
אולי זה ירענן את הזיכרון שלך.
מה לעזאזל זה היה?
מי לעזאזל אתה?
אמרתי,
מי אתה?
מה השם שלך?
אני לא יודע.
תורגם ע"י גדי ישראלי